BUDEČ

Národní kulturní památka: kostel (rotunda) sv. Petra a Pavla na Budči je v jádru nejstarší stojící budovou v Česku. Jedenáct století. Je součástí kdysi významného slovanského hradiště Budeč. V průběhu 20. století se místo stalo oblíbeným poutním místem. Interiér rotundy je přístupný od května do září o víkendech, kdy tu kladenské muzeum zajišťuje průvodcovskou službu.

Památné místo Budeč, zbytky kdysi významného přemyslovského hradiště, tradicí spojovaného s památkou na knížete Václava, se nachází 17 km severozápadně od centra dnešní Prahy u obce Zákolany a její části Kováry v okrese Kladno. Od 9. století dodnes se místo nazývá Budeč, podle filologie ve významu Budkův hrad. Od roku 1958 je areál chráněn jako kulturní památka a od roku 1962 jako národní kulturní památka.
Hradiště se rozkládá v nadmořské výšce kolem 260 až 280 metrů na kopcovitém ostrohu (ostrožně), ukončující několik kilometrů dlouhé návrší, které se táhne od Brandýska k Zákolanům. Pouze na šíji návrší na jihozápadní straně postrádá hradiště přirozenou ochranu; ostatními směry, zvláště pak k jihovýchodu terén prudce klesá do údolí. Převýšení mezi vrcholovou částí hradiště, obtékaného z jižní a východní strany Zákolanským a ze severu Týneckým potokem, dosahuje kolem 60 metrů.
Historie

Z písemných pramenů vyplývá, že v 10. století už patřila Budeč k hlavním opěrným bodům Přemyslovců. Podle latinské legendy Crescente fide někdy mezi roky 895 a 905 v místě založil kníže Spytihněv I. rotundu svatého Petra (rozšíření patrocinia o sv. Pavla je doloženo teprve v 16. století). K výstavbě rotundy došlo nejspíše záhy po roce 895, neboť byla vystavěna ještě ve velkomoravském stylu. Nejstarší Václavské legendy se zmiňují o tom, že na Budči v době vlády svého otce (před r. 921) pobýval malý kníže Václav, aby se tu učil latinské žalmy. Legenda Crescente fide mj. uvádí: Jeho otec blahoslavený kníže Vratislav poslal jej do hradu jménem Budeč, aby ho tam cvičil v Žaltáři jistý kněz zvaný Učen.

Naposledy se v legendách zmiňuje údajné vyhnání Václavovy matky Drahomíry na Budeč, když se Václav ujal samostatně vlády (asi 924), tato událost je však v souvislosti s Budčí zpochybňována, může jít o pozdní dodatek.

Absence písemných zmínek o Budči ve 12. století, kdy se nepřipomíná ani ve výčtu důležitých hradů, ani nejsou jménem zmiňováni žádní hradní správci, výmluvně naznačuje, že zdejší hradiště už v tehdejší státní správě nehrálo roli. Vyjma k r. 1262, kdy se královna Kunhuta zřekla svého patronátního práva k Budečskému kostelu ve prospěch Vyšehradské kapituly. V této době již nešlo o hrad, ale jen o „villa Budetz“, oproti dřívějšku místo bezvýznamné.

Osídlení pokračovalo ještě několik století, ale návrší se postupně vylidňovalo, až zbyly jen kostely se hřbitovem a zbytky valů.

V kronice Václava Hájka a dalších pozdějších pramenech je Budči patrně přisuzována větší úloha, než měla. Je v nich spojena s postavami bájných českých postav (např. Krok a jeho dcery).

Pověst Budče, jako údajného centra vzdělanosti, inspirovala ve 40. letech 19. století pedagoga Karla Slavoje Amerlinga k založení české průmyslové školy, nazvané Budeč, na Novém Městě nad Nuselským údolím v Praze. Tento ambiciózní projekt však zakrátko ztroskotal pro nedostatek financí, budovy byly využity pro vysokoškolské koleje a menzu. Amerlingova propagace Budče se odrazila také v názvech řady dobových učitelských spolků, pojmenovaných „Budeč“.
Ve 20. století se místo stalo oblíbeným poutním místem. Hlavní pouti se konají dvakrát do roka – koncem června na svátek patronů sv. Petra a Pavla a koncem září takzvaná Národní svatováclavská pouť. Turistům je interiér rotundy přístupný v létě o víkendech, kdy tu kladenské muzeum zajišťuje průvodcovskou službu. Přes Budeč vede červeně značená turistická trasa údolím Zákolanského potoka z Kralup nad Vltavou na hrad Okoř; nejbližším východiskem od hromadné dopravy je železniční stanice Zákolany, vzdálená asi kilometr.

V roce 2011 došlo k vyhlášení Přírodního parku Okolí Okoře a Budče, rozšířením původního Přírodního parku okolí Okoře na celé území údolí Zákolanského potoka, které je cenné zachovaným krajinným rázem. V oblasti byly vyznačeny Klubem českých turistů také nové turistické trasy.

Archeologie
Prvním archeologem, který Budeč zkoumal, byl už ve 40. letech 19. století Václav Krolmus. Dlouhodobý systematický archeologický výzkum Budče prováděli v 70. a počátkem 80. let 20. století Zdeněk Váňa a Miloš Šolle, v 80. letech také Andrea Bartošková, která později provedla celkovou revizi dosavadních nálezů.
Podle archeologických nálezů byl vrch obýván už v pravěku. Nejstarší doklady osídlení jsou z období mohylové kultury střední doby bronzové a knovízské kultury pozdní doby bronzové. Do knovízského období spadá také výstavba prvního kamenného opevnění. První hradba ve slovanském období byla postavena právě na zbytcích hradby pravěké někdy v 9. století našeho letopočtu, snad za knížete Bořivoje. Na přelomu 9. a 10. století byl na akropoli postaven kostel – rotunda sv. Petra. Z první poloviny 10. století pochází pohřebiště, přiléhající k tomuto kostelu. Bylo zde zjištěno 56 hrobů, u některých pohřbených objeveny předměty jako náušnice, gombíky či ostruhy. Pohřebiště u kostela mělo křesťanský charakter – nebyly zjištěny žádné milodary či protivampyrické zásahy, běžné v pohanském období. Nová, druhá hradba byla k první přistavěna někdy v průběhu 10. století. Do druhé poloviny 10. století je kladeno založení druhého budečského kostela, zasvěceného Narození Panny Marie. Hromadný hrob asi šesti desítek osob, zřejmě bojovníků, objevený poblíž hradiště v poloze Na Týnici se snad váže k nějakému blíže neznámému střetnutí z průběhu 10. století. Současná interpretace spojuje zánik knížecího dvorce, překrytí pohřebiště u rotundy druhou fází hradby a vznik hromadného hrobu s jednou zlomovou událostí na hradišti. Nejčastěji je toto spojováno s převratem po zavraždění knížete Václava a počátkem vlády Boleslava I. Někdy koncem 10. či počátkem 11. století byla druhá hradba nahrazena třetí, nejmladší a nejmohutnější hradbou o tloušťce až 11 metrů s předsunutým příkopem. Koncem 11. století už i tato třetí hradba byla neudržovaná a rozpadala se. Funkce hradiště jako pevnosti v této době zanikla.

Dnešní podoba akropole
Dochované opevnění sestává ze dvou hlavních obvodů. Vnitřním je oválná akropole v nejvyšším bodě terénu, zaujímající plochu přes 3 ha. Valy akropole mají obvod přes 700 m. Na akropoli dodnes stojí kostel/rotunda sv. Petra a Pavla s přilehlým hřbitovem a jen o několik desítek metrů dál jsou v zemi vyznačeny základy někdejšího kostela Narození Panny Marie. Vnějším okrskem hradiště je zhruba trojúhelníkové předhradí o ploše přes 19 ha, obklopující akropoli ze severní strany. Opevnění předhradí dosahuje délky přibližně 1,5 km. Část odborníků předpokládá, že k těmto dochovaným valům se na severní a východně straně přimykala ještě menší předsunutá opevnění. Vzhledem k pozdějším zásahům do terénu však dnes už jejich průběh nelze s jistotou doložit.

Kostel sv. Petra a Pavla
Rotunda, původně zasvěcená pouze sv. Petru, byla postavena z příkazu knížete Spytihněva I. někdy po roce 895. Zdivo mírně nepravidelné kruhové stavby o průměru přes 8 m je z velké části původní. Jde o nejstarší dodnes funkční stavbu na našem území.

Hranolová věž na severní straně přibyla někdy ve 2. polovině 12. století. Uvnitř se dochovala kamenná renesanční kazatelna s datem 1585. Přístavba sakristie pochází z roku 1663.

Interiér kostela byl 2. srpna 1876 poškozen požárem a většina výzdoby včetně hlavního oltáře je tak novodobá. Nynější oltář vytvořil v letech 1926 až 1927 podle návrhu Štěpána Zálešáka řezbář František Vavřich. V jeho středu je umístěn krucifix neznámého původu z konce 16. století. Stylizovaná podoba budečského kostela ve stříbrném provedení na červeném poli je vyobrazena na znaku a praporu obce Zákolany.

Přístup veřejnosti

Kostel je přístupný od konce května do konce září, většinou však jen o víkendech. Lze sjednat i mimořádný vstup pro min. 10 osob za cenu 500 Kč á osoba. Návštěvník se mj. dozví i výklad některých legend a pověstí spjatých s místem. Na pravou míru se uvádí některá tradovaná tvrzení a naopak se ponechávají fantazii některé známé příběhy. Např. skutečně si na Budči stavěli lidé bájného soudce Kroka své búdy? Jak to doopravdy bylo s latinskou školou na tomto místě? Opravdu se zde před poutníky povalovaly mluvící sudy? Věděli jste o Loži sv. Václava v nedalekém lese? A co je pravdy na černých psech a bílé paní?

Kostel Narození Panny Marie
Šlo o jednolodní stavbu rozměru přibližně 10×5 metrů s podkovovitou apsidou. Snad někdy ve 13. století byla k západnímu průčelí přistavěna věž. Podle archeologických náznaků byl kostel P. Marie zřízen někdy ve 2. polovině 10. století. Na rozdíl od sousední rotundy však písemné prameny o stavbě tohoto kostela mlčí. Poprvé ho zmiňuje až kronikář Václav Hájek v 16. století. Za josefínských reforem byl roku 1786 kostel zrušen a po čase zbořen. Kamení bylo údajně počátkem 19. století použito ke stavbě blízké hřbitovní zdi. Obrys kostela dnes v trávě připomíná maketa základového zdiva.

Odkazy

Vlastivědné muzeum v Kladně ... virtuální prohlídka

Sládečkovo vlastivědné muzeum v Kladně

Uživatel systému Windows

2018-11-02