Kutná Hora

Kutná Hora (něm. Kuttenberg) je město ve Středočeském kraji, obec s rozšířenou působností. Žije zde přes 20 tisíc obyvatel. Město je významná městská památková rezervace, zapsaná na seznamu světového kulturního dědictví UNESCO.

Památky

Historické centrum Městské památkové rezervace spolu s kostelem sv. Barbory a kostelem Nanebevzetí Panny Marie v Sedlci je od roku 1995 zapsáno na Seznamu světového dědictví UNESCO. Město Kutná Hora je členem evropského projektu EUROMINT, jehož cílem je shromáždit informace o všech evropských středověkých a raně novověkých mincovnách.

Arciděkanství (1594–1599) - Arciděkanství nebo také Vysokokostelská škola poblíž kostela sv. Jakuba Staršího a Vlašského dvora. Je chráněno jako kulturní památka ČR. Postavit se ji podařil až v letech 1594-1595 díky příspěvkům Zikmunda Kozla z Riezentalu. Vznikla tak jednoduchá strohá stavba

Hrádek (1485–1505) - původně gotická tvrz. Počátkem 15. století byla přestavěna nejprve na hradní sídlo a poté na přelomu 15. a 16.století došlo k přestavbě hradu na patricijský palác. V 17. století Hrádek sloužil jako jezuitská škola. V roce 1958 byl zařazen mezi kulturní památky ČR a od roku 1996 se zde nachází expozice Českého muzea stříbra.

Hřbitovní kostel Nejsvětější Trojice (kolem 1415; 1488–1504) - jde o cennou architektonickou památku z období pozdní gotiky. Od roku 1958 je kostel chráněn jako kulturní památka ČR. V minulosti se kolem kostela rozkládala havířská osada, dnes však stojí izolovaně, obklopen vzrostlým lesem

Chrám svaté Barbory (1385–1420; 1481–1499; 1512–1558; 1884–1893) - římskokatolický filiální kostel. Z architektonického hlediska se jedná o pětilodní gotickou katedrálu. V místech ostrohu nad říčkou Vrchlicí stávala kaplička zasvěcená patronce horníků, svaté panně Barboře. Na popud Bratrstva Božího Těla měšťané na své náklady vybudovali chrám, který architektonicky směle konkuroval pražské katedrále. Od roku 1995 je zapsán na seznamu Světového dědictví UNESCO

Jezuitská kolej (1667–1700) - barokní stavba z let 1667–1750

Kamenná kašna (1493–1495) - nebo také Rejskova kašna. Je chráněna jako kulturní památka ČR

Kamenný dům (1485–1495) - pozdně gotický měšťanský dům, dnes součást městského muzea. Je součástí městské památkové rezervace zapsané na Seznamu světového dědictví UNESCO

Kaple Božího Těla (kolem 1400) - vrcholně gotická kaple u chrámu sv. Barbory

Klášter řádu sv. Voršily (1733–1743) - též Klášter voršilek či Kutnohorský dům sester voršilek. Je chráněn jako kulturní památka ČR. Byl založen roku 1712 z pražského novoměstského konventu u sv. Voršily z iniciativy sester Trauttmansdorfových, v letech 1898-1901 byl přistavěn klášterní kostel Nejsv. Srdce Ježíšova. Dívčí škola a penzionát, původně německojazyčné, byly jako první v celé zemi roku 1807 počeštěny. K obnově konventu a školy došlo roku 1991

Kostel Matky Boží Na Náměti (1360–1470) - gotický kostel. Dříve se označoval také jako Dolní kostel. Je chráněn jako kulturní památka ČR a je součástí městské památkové rezervace zapsané na Seznamu světového dědictví UNESCO

Kostel svatého Jakuba Staršího (1330–1420) - gotický městský kostel. Výstavba probíhala od první poloviny 14. století až do 15. století a svým dílem přispěla i parléřovská huť. Kostel je snadno rozpoznatelný díky dvojici věží západního průčelí, z nichž severní měří 84m a jižní nebyla nikdy dostavěna. V roce 1995 byl spolu s dalšími památkami historického centra Kutné Hory zapsán na Seznam světového dědictví UNESCO

Kostel svatého Jana Nepomuckého (1734–1750) - barokní kostel, kulturní památka ČR je součástí městské památkové rezervace zapsané na Seznamu světového dědictví UNESCO

Morový sloup (1713–1715) - Morový sloup Panny Marie Neposkvrněné je chráněn jako kulturní památka ČR

Ruthardka - nebo také Ruthardská ulice (oficiální název Ruthardská) se táhne podél bývalých městských hradeb města a spojuje Hrádek, kostel sv. Jakuba Staršího a Vlašský dvůr

Sedlec, kostel Nanebevzetí Panny Marie a svatého Jana Křtitele (1280–1320; 1702–1714) - bývalý cisterciácký klášterní kostel v místní části Sedlec. Od roku 1995 je zapsán na seznamu Světového dědictví UNESCO

Sedlec, hřbitovní kostel Všech Svatých (kolem 1400) - byl původně součástí cisterciáckého kláštera v Sedlci. V podzemní části se nachází kostnice (ossuarium). Kaple či kostel je pozdně gotická stavba, patrně na místě staršího kostela. Sedlecká kostnice: původně to byl hřbitovní kostel zdejšího cisterciáckého kláštera. Podle pověsti přinesl opat sedleckého kláštera Heidenreich hrst země z Božího hrobu v Jeruzalémě a rozesel ji po hřbitově. Hřbitovní půda se tak stala součástí Svaté země a proto se sem pohřbívalo nejen z Čech, ale i z okolních zemí. Významným mezníkem v historii kaple se stal letopočet 1784, kdy císař Josef II. zrušil kromě jiných také sedlecký klášter a klášterní majetek odkoupili Schwarzenbergové z Orlíka. Ti nechali kostnici upravit do nynější podoby. Autorem světově unikátní výzdoby z lidských kostí se stal řezbář František Rint z České Skalice

Sankturinovský dům - dům je chráněn jako kulturní památka ČR

Trejv - je povrchové zařízení středověkých dolů. Jde o těžní stroj, v podstatě vrátek, na převážně koňský pohon pomocí žentouru. Prakticky jde o zařízení na dopravu materiálu z dolu na povrch

Tylův dům - dříve Dům u zlatého hřebene je chráněn jako kulturní památka ČR

Vlašský dvůr (kolem 1290; 1390–1400; 1496–1499; 1577–1579; 1893–1898) - je zachovaný hrad v Kutné Hoře v sousedství kostela svatého Jakuba. Jedná se o bývalý královský palác s mincovnou založený roku 1300 králem Václavem II. a později mnohokrát přestavěný. Od roku 1958 je chráněn jako kulturní památka ČR a od roku 1962 také jako národní kulturní památka ČR

Historie

Jak název města naznačuje, souvisí jeho historie s těžbou („kutáním“) stříbrných rud a tavením stříbra. Ve středověku koncem 13. století poskytoval zdejší revír zhruba jednu třetinu produkce stříbra v Evropě. To se v okolí vyskytovalo patrně i na povrchu a už v 10. století se na blízkém slavníkovském hradišti Malíně razily stříbrné denáry. S těžbou stříbra možná souviselo i založení cisterciáckého kláštera v sousedním Sedlci, prvního v Čechách. Sedlecký klášter založil roku 1142 Miroslav z Cimburka, významný dvořan knížete Vladislava II. Klášter byl osazen mnichy z Waldsassen v Horní Falci, který patřil do řádové linie, jež se hornictví věnovala. Klášteru patřily pozemky, na nichž pozdější město vyrostlo, stejně tak i řada vesnic v okolí. Blízká města Čáslav i Kolín dostala kolem roku 1260 jihlavské horní právo, patrně proto, že měšťané v okolí těžili stříbro, a o málo později se objevuje i název osady Antiqua Cuthna – Stará Kutna, jež patrně stála blíž k sedleckému klášteru. Osada snad zanikla za válek krále Přemysla Otakara II. s Rudolfem Habsburským, který roku 1278 v Čáslavi uzavřel mír s Otou Braniborským. Počátkem vlády krále Václava II. vypukla v lokalitě dnešní Kutné Hory „stříbrná horečka“. Několik tisíc lidí z blízkého i dalekého okolí se sem přistěhovalo za prací a obživou, mnoho z nich až z německých krajů. Tak patrně vznikla na kopci nad údolím Vrchlice hornická osada, latinsky Mons Cuthna, s velmi nepravidelným plánem, který je dodnes patrný. Ještě roku 1289 se o soudní pravomoc nad osadou přela města Kolín a Čáslav, ale od roku 1291 už mělo město vlastní soud a královský horní úřad.

Kolem roku 1300 vydal král Václav II. nový horní zákon (Ius regale montanorum), který stanovil královská práva nad těžbou stříbra i mincovnictvím, zavedl jednotnou minci a ražení soustředil v Kutné Hoře. Pod vedením italských odborníků z Florencie se v nové mincovně, která se podle nich jmenuje Vlašský dvůr, začaly roku 1300 razit Pražské groše. V letech 1304 a 1307 byla Kutná Hora obléhána vojskem Albrechta I., obyvatelé ji však narychlo opevnili a ubránili. Roku 1318 byla Kutná Hora povýšena na město a dostala různá privilegia.

Bohatství kutnohorských dolů – zejména šachty Osel – se stalo základem královské moci v Čechách a hlavním zdrojem prostředků na velkolepé stavby Lucemburků po celé 14. století. Král Karel IV. i Václav IV. si proto města velmi hleděli, podporovali je v různých sporech i při zvelebování městských staveb; Vlašský dvůr se stal sídlem krále Václava IV. Ve druhé polovině 14. století vznikl kostel sv. Jakuba a šest dalších, radnice a další stavby a město dostalo hradbu se šesti branami. Roku 1363 se zmiňuje i městská škola.

Vzhledem ke klášternímu původu Kutné Hory městské kostely spadaly do správy sedleckého kláštera, který sídlil mimo město samotné. Pro vyřešení této situace vzniklo roku 1384 hornické bratrstvo pro stavbu nového, tzv. „horního“ (tj. hornického, důlního) chrámu sv. Barbory na pozemcích vyšehradské kapituly a za městskou hradbou. I když výnos dolů v té době klesal, stavební činnost rostla a král Václav IV. dal rozšířit Vlašský dvůr, kde často býval a roku 1409 zde podepsal Dekret kutnohorský o novém rozdělení pravomocí na pražské univerzitě.

Revoluční 15. století

Roku 1413 horníci přepadli Malín a pobili obyvatele, protože jim bránili v dolování, 1416 zavraždili královského vyslance a ve městě se rozhořely národnostní a náboženské spory.

Roku 1419 začalo město pronásledovat kališníky a mnoho jich dalo naházet do opuštěných šachet. Roku 1420 podporovalo město císaře Zikmunda Lucemburského, ale když 1421 Jan Žižka vydrancoval sedlecký klášter, podrobilo se Janu Želivskému s tím, že odpůrci kalicha musí město opustit. Když Zikmund z města 1422 ustoupil, založil požár, který měšťané uhasili. Roku 1424 však město důkladně vypálil Žižka a nově osídlili táborští, kteří zde vládli až do bitvy u Lipan 1434. Mince v té době velmi upadla, razily se jen špatné haléře a obchod v Čechách přešel na míšeňské groše.

Roku 1436 sjednal král Zikmund zajímavé vyrovnání nových majitelů se starými i náboženský smír. Roku 1444 byl ve Vlašském dvoře zvolen hejtmanem pozdější král Jiří z Poděbrad a odtud roku 1448 táhl dobývat Prahu. Král Jiří výrazně přispěl k rekonstrukci Vlašského dvora. V Kutné Hoře pak sbíral vojsko proti Matyáši Korvínovi, jehož 1469 u Vilémova zajal.

Roku 1471 po smrti krále Jiřího svolala královna Johanka z Rožmitálu do královské audienční síně Vlašského dvora sněm k volbě nového krále. Sněm se konal ve dnech 20. - 28. května. Bylo velkou zásluhou právě Johanky, respektované osobnosti oběma stranami (pod jednou i pod obojí), že na sněmu byla prosazena Jiřího závěť a 27. 5. 1471 zde byl zvolen českým králem Vladislav Jagellonský. Dá se říci, že touto volbou, značně ovlivněnou v zákulisí Johankou a synem Jiřího z prvního manželství Jindřichem, byly v Kutné Hoře změněny dějiny střední Evropy a to ve velmi vypjaté situaci ohrožení země uherským vojskem. Vladislav II. Jagellonský, za své vlády Kutnou Horu velmi podporoval.

V té době se díky lepší technice opět zvýšil výnos dolů a dosáhl vrcholu, což se projevilo i ve stavební činnosti a roku 1489 zde Martin z Tišnova vytiskl bohatě ilustrovanou Bibli kutnohorskou. Od roku 1489 sídlili v Kutné Hoře italští biskupové, kteří světili kněze podobojí, konaly se zde zemské sněmy a město konkurovalo svým významem Praze.

Stavovský odpor a období po Bílé hoře

Po roce 1530 začal výnos dolů opět klesat, šachty se zalévaly vodou a opouštěly. Po stavovském odporu 1547 ztratilo město část svých svobod a roku 1550 se přestaly razit pražské groše. Úpadek pak rychle pokračoval také proto, že přísun stříbra z Jižní Ameriky srazil jeho cenu a dolování se přestalo vyplácet. Kutnohorské poměry v 16. století zachycují anekdotické paměti Mikuláše Dačického (1555–1610). Kutnohorský primátor Jan Šultys z Felsdorfu, dříve mincovní úředník, se stal za stavovského povstání direktorem a byl roku 1621 v Praze popraven; jeho hlava pak visela přes sto let na městské bráně.

Roku 1623 byli vypovězeni nekatoličtí duchovní, morovou epidemií 1625 a exilem se počet obyvatel snížil o čtvrtinu. Ferdinand II. Štýrský městu zkonfiskoval část statků a věnoval jezuitům, kteří zde roku 1626 založili latinskou školu a pak budovali vedle sv. Barbory velkolepou kolej. V té pak vyučoval například Bohuslav Balbín, Jiří Plachý-Ferus, historik města Jan Kořínek a další. I když těžba skomírala a roku 1726 byla úplně zastavena, město se pomalu vzpamatovalo a v Kutné Hoře působila řada vynikajících umělců (Kilián Ignác Dienzenhofer, František Maxmilian Kaňka, Petr Brandl, který zde 1735 zemřel a je zde v kostele Matky Boží Na Náměti pochován). V letech 1770 a 1823 poničily město velké požáry.

V době národního obrození

Kutná Hora hrála významnou roli v národním obrození. Narodil se zde archeolog Jan Erazim Vocel a dramatik Josef Kajetán Tyl, v letech 1850–1851 zde žil a pracoval Karel Havlíček Borovský a vzniklo zde mnoho národních spolků a sdružení. Koncem 19. století byly gotické stavby obnoveny a chrám sv. Barbory v letech 1884–1893 dostavěn J. Mockerem.

Prameny

wikipedia

http://www.kutnahora.cz ... stránky města

http://www.kutnahora.info ... Kutná Hora.info

http://www.kutna-hora.wz.cz ... Kompletní seznam památek

Uživatel systému Windows

2018-11-08