VELTRUSY

Národní kulturní památka: zámek s anglickým parkem. Vrcholné dílo barokního období. Zámek je zakomponován do urbanistického pojetí přírodně-krajinářského parku, s dnes unikátní koncepcí tzv. "Okrasného statku", která měla skloubit okrasnou stránku s užitkovou formou. Patří mezi nejstarší v Evropě.

Město

Veltrusy jsou město ve Středočeském kraji, v okrese Mělník. Leží na pravém břehu Vltavy přibližně 25 km severně od Prahy, asi 15 km jihozápadně od Mělníka a 4 km severovýchodně od města Kralupy nad Vltavou. Žije zde přibližně 2100 obyvatel (r. 2018). Dominantou Veltrus je barokní zámek s rozlehlým parkem.
První spolehlivá informace o Veltrusích je z roku 1226, jde o privilegium Přemysla Otakara I., určené klášteru v Doksanech. Do roku 1410 náležela ves církvi, později se majitelé střídali. Původně středověká ves, ležící v dolním Povltaví, byla obklopena polnostmi a lesy, které se jakožto součást panství Jeviněves-Veltrusy staly v roce 1698 dědictvím Marie Terezie ze Scheidlerů. Ta se v témže roce provdala za hraběte Václava Antonína Chotka (1674-1754). Rod Chotků patřil ke staré české rytířské šlechtě poznamenané pobělohorskými konfiskacemi, kdy se dokonce ocitli na hranici chudoby. Proto Václav Antonín Chotek uzavřel společensky a majetkově výhodný sňatek, což rodu umožnilo návrat k význačným státním funkcím a posléze i povýšení nejprve do baronského a v roce 1723 do hraběcího stavu. Ale především postupný vzrůst hmotného bohatství rodu. Chotkové zdejší panství vlastnili až do roku 1945.

V roce 1899 byly Veltrusy povýšeny na městys, od roku 1926 byly už Veltrusy městem, ale o toto privilegium později přišly. Definitivně byly Veltrusy povýšeny na město v roce 1994.
Zámek
Zámek Veltrusy je významným dílem vrcholného baroka z 1. poloviny 18. století. Jeho autorem je významný pražský architekt italského původu Giovanni Battista Alliprandi. Stavitelem byl Václav Antonín Chotek (1674-1754), místodržící v Čechách, ve své době jediný žijící příslušník tohoto starého českého šlechtického rodu.

Zámek (původně pouhý letohrádek, později významně rozšířený) tvoří oválné jádro, k němuž radiálně přiléhají nižší křídla, uspořádaná do tvaru písmene X. Na severní straně k němu přiléhá čestný dvůr, který uzavírají alegorické sochy dvanácti měsíců a čtyř ročních dob z šedesátých let 18. století od neznámého autora hlásícího se k odkazu dílny Matyáše Bernarda Brauna. Sousoší na balustrádě saly terreny je od jiného autora.
V interiérech převládá móda barokního a rokokového bydlení české šlechty na venkovském sídle. V přízemí zámku se nachází tzv. sala terrena a mimořádně zachovalé "Mušlové pokoje".
V roce 1754 se uskutečnil v zámeckých a parkových prostorách první vzorkový veletrh s použitím katalogů na světě pod názvem „Velký trh tovarů Království českého“ za účasti panovnice Marie Terezie a Františka Štěpána Lotrinského. Zboží bylo vystavováno v zámku a přilehlých prostorách. Účelem akce bylo ukázat přednosti manufakturní práce a zviditelnit české manufaktury. Vystavovaly se textílie. Za své zásluhy získal Rudolf Chotek jedno z nejvyšších habsburských vyznamenání Řád zlatého rouna.

Na začátku 19. století bylo veltruské panství uceleným majetkovým komplexem tvořeným zámkem, osmi poplužními dvory, šesti ovčíny, pivovarem, vinopalnou, čtyřmi vápenkami, vápencovým lomem a mlýnem.
V 2. polovina 19. století začalo panství upadat. Příčinami byla jednak vleklá hospodářská krize, jednak nezodpovědný způsob života Rudolfa Chotka, který se nedokázal vyrovnat se ztrátou syna, a tak hospodaření ve vlastní režii ustávalo, dvory byly propachtovány a průmyslové podniky pronajaty.

Panství a zámek bylo majetkem Chotků z Chotkova a Vojnína nepřetržitě až do roku 1945. Posledními majiteli byli Karel (zvaný Kari) a Livie. Kari jako jediný příslušník rodu Chotků se stal německým nacionalistou. Pocházel z linie Chotků z Velkého Března, tedy v oblasti Sudet. Na konci 20. let 20. století studoval v německém Lipsku. V té době byla šlechta zbavena titulů. Odmítal mluvit česky. V době nástupu nacismu vstoupil do řad NSDAP. Zámek sloužil po dob protektorátu jako patronátní zařízení, kde byly umístěny německé ženy. Jedna část pracovala, druhá část byla připravována pro program lebensraum. V podstatě pro nové rodičky nového životního prostoru.

Ovšem pro kolaboraci s nacistickým Německem jim byl zámek i park zabrán (hlavní odsouzení směřovalo ke zřízení lebensraumu, s čímž Kari neměl nic společného. To byl nucen strpět, i když asi neprotestoval). Emigrovali do západního Německa. V 70. letech oba zemřeli a nezanechali po sobě žádné potomky.

V květnu 1945 zde několik měsíců pobývalo oblastní vedení Rudé armády.

Paradoxně kulturním vandalismem komunistů zámek tolik neutrpěl. Seděla zde totiž od roku 1945 Národní kulturní komise pro správu státního kulturního majetku, která svážela a třídila památky v celé republice a dále rozhodovala o tom, co kam půjde. Díky jej přítomnosti byl zámek - aspoň pokud jde o základní funkce - udržován. To se nezměnilo ani po nástupu komunistů po roce 1948, kdy zde podobná, leč komunistická komise zasedala dále.

Do roku 1950 zde probíhaly nezbytné opravy na hlavní budově a vybraných stavbách v parku. Expozice byla koncipována jakožto muzeum bytové kultury pozdního baroka, a proto interiéry byly zařizovány mobiliářem i z jiných objektů

Zásadní stavební oprava proběhla na přelomu 80. a 90. let 20. století, kdy byly rebarokizovány fasády hlavní budovy a ujednoceny fasády křídel čestného dvora. Areál je ve správě Národního památkového ústavu a v roce 2002 byl prohlášen národní kulturní památkou.

Část zámeckých interiérů byla zpřístupněna v rámci standardní expoziční prohlídky kolem r. 2014. V té době by měly být dokončeny i investiční akce v rámci projektu Schola naturalis, který znamenal rekultivaci velké části zámeckého parku. V roce 2018 probíhala i nadále rekonstrukce Saly terreny.

Na rychlost rekonstrukce poškozeného zámku (ne povodněmi, ale stářím) má v současné době (2018) negativní vliv složitá stavební a soutěžní legislativa, kdy se firmy stále odvolávají. Přestože dokončení rekonstrukce saly terreny je plánováno na rok 2020, nemusí to být finále.

Park

Zámek Veltrusy je zakomponován do urbanistického pojetí přírodně-krajinářského parku, s dnes unikátní koncepcí tzv. "Okrasného statku", která měla skloubit okrasnou stránku s užitkovou formou. Patří mezi nejstarší v Evropě. Za dob svého největšího rozmachu mělo veltruské panství rozlohu bezmála 2000 ha.

Park se dlouhou dobu vyvíjel až do současné podoby. Původním úmyslem prvního majitele zámku Václava Antonína Chotka bylo vytvořit obrovskou ornamentální francouzskou zahradu podobnou té nejznámější ve Versailles.

Ovšem blízkost vodního toku znamenala časté povodně, které několikrát zničily i francouzskou zahradu. V té době již velmi módní záležitostí začínal být anglický park, což znamenalo proměnu zámeckého okolí ve Veltrusích. Jelikož v 18. století své koryto změnila v okolí zámku i řeka Vltava, Chotkové začali budovat vodní kanál, který procházel celým zámeckým parkem. Po tomto kanálu (uměle zbudovaným pravým ramenem Vltavy) se velmi rádi plavili na lodičkách a zastavovali na nejrůznějších místech, kde si nechali postavit četné pavilony a další odpočinková místa, která hojně využívali k relaxaci a občerstvení. Jak již bylo zmíněno, veltruské panství sloužilo k okrase i užitku, což vysvětlují rozličné účelové stavby jako sušárna ovoce, hospodářský dvůr atd.

Nicméně koncem 19. století a ve většině 20. století začal veltruský park i zámek vlivem různých činitelů upadat. Nejprve se Chotkové přesměrovali ku Kačině, kde si vybudovali nový zámek, což vedlo ke ztrátě zájmu o Veltrusy. Následně někdo oslavoval vznik ČSR tak, že podpálil Čínskou bažantnici, která byla bohatě zdobena čínskými motivy a ve které se chovali zlatí a stříbrní bažanti. I druhá světová válka poznamenala zámecké okolí, kdy byly zničeny další stavby.

Další ranou byla památková péče v dobách vlády KSČ, kdy vzácné dřeviny byly nahrazovány běžnými, mobiliář byl zredukován apod.

Největší pohromou byla povodeň v srpnu roku 2002, kdy byla zaplavena většina parku a závažně poničena velká část staveb i dřevin.

Veltruský park se dokázal s negativními vlivy vypořádat a dodnes patří k oblíbeným místům k odpočinku, procházce či výletu na kolech. Svou rozlohou zaujímá asi 3 pražské Stromovky. Dodneška se dochovaly celkem 4 pavilony, spousta soch, několik desítek vzácných dřevin a většina účelových staveb, a proto vzhledem ke své poloze mezi průmyslovými městy bývá označován jako Perla dolního Povltaví či oáza Středočeského kraje.

Architektura
V duchu "pastýřského romantismu" se v parku střídaly v malebných krajinných scenériích háje, louky, zahrady, pole, aleje a remízky s mnoha účelovými, zdobnými i kulisovými stavbami, z nichž některé se dochovaly do dnešních časů, ostatní postupně zanikly. Klasicistně-empirovou parkovou architekturu dnes tvoří Pavilon Marie Terezie, Laudonův pavilon, Pavilon "Přátel venkova a zahrad", Jindřichův templ, socha boha Martha, socha sfingy s mostem, umělá zřícenina, pseudogotická stavba Červený mlýn a několik mostků. V této koncepci je veltruský zámecký areál unikátní nejen na českém území, ale i v Evropě.

Otevřeno pro veřejnost

Celoročně, v jarních a zimních měsících jen v sobotu a neděli 11:00 – 15:00. V roce 2018 ještě stále nebyla otevřena Sala Terrena. K jejímu otevření má údajně dojít v roce 2020.

Jiří Michal listopad 2018

Odkazy

Národní památkový ústav … https://www.zamek-veltrusy.cz/cs

stránky města … https://www.veltrusy.cz/

Uživatel systému Windows

2018-10-31